Keväinen metsä.
Uudistustumisen aika...
Aika uudelleensyntyä...
rajattomaan toiveikkuuteen, -
missä uusi elämä saa alkunsa...
Ja missä mahtava peurapukki valmistautuu tuleviin pariutumisrituaaleihin.
Yksi onnekas naaras saa viettää elämänsä tämän hienon yksilön kanssa.
Hänen upeat sarvensa, todistuksena hänen suuresta urheudestaan, -
hänen voimistaan, miehekkyydestään ja mahtavuudestaan!
Hänen uskomattomasta tyylikkyydestään!
- Hänen upeasta persus-potku-ruudestaan! Naiset ja herrat, tässä... - Riittää, Elliot.
- Riittää uusista sarvistasi. - Anna olla jo, luonnonoikku.
- Alamme väsyä sarvipuheisiisi. - Se on totta.
- Tylsää. - Ihan kuin en muusta puhuisikaan.
Oletteko nähneet uusia sarviani? Ne ovat täysin luomut.
Kaikki osa minua. Kyllä!
Tuo puu on valtava.
Juuri kuten sarveni!
Onpa sarveni valtavat.
Tällä kertaa minulla on jotain suurta kerrottavani.
Muttei yhtä suurta kuin sarveni. Lankaan menitte, jälleen!
- Myöntäkää! - Anna olla jo. - Meidän täytyy mennä juhliin.
Haluaisin kiittää... Boogia, Weenietä, Buddya, Sergeitä, Deniä and McSquizzia...
Läheisimpiäni ystäviäni siitä, että olette kanssani -
elämäni tärkeimpänä päivänä.
- Ole hyvä vaan. Jos nyt lähdetään... - Valitettavasti poikamies-päiväni ovat ohitse.
Mutta aloitan uuden luvun Gisellen kanssa, -
naaraani, lemmittyni, peuralehmäni kanssa.
- Tuo on todella kaunis ajatus... - Nyt kun sinkkuaikani päättyy, -
loppuu, umpeutuu, vaipuu unholaan, -
leimahtaa liekkimereen ilman eloonjääneitä...
- Elliot, rauhoitu. Nyt lähdetään. - Siellä olisi häät meneillään.
- Häät? - Vihkiminen. - Selvä, hetki pieni.
- Hoidetaan homma kotiin. - Hetki. Olen siellä tuota pikaa.
Täytyy kiillotaa sarvet, en halua niiden naarmuuntuvan.
Vauhtia, Elliot! Mennään.
- Minä putoan. - Varovasti!
- Myöhäistä. - Sepä kävi pehmeästi. - Elliot, älä katso!
- Voi ei, hän katsoo. - Hän tulee räjähtämään.
- Oliko tuo Elliot? - Sanon vaan, -
että kun olet rakastunut, kuulet miehesi äänen kaikkialla.
- Sinähän sen tiedät. - Tuo osui ja upposi.
Eikö hän näytäkin kauniilta?
- Kiitos, Rosie. - Oma sievä Gisellemme menee naimisiin.
- Taidan ruveta itkemään. - Ei se haittaa.
- Elliot? - Päivää vaan, neidot.
- Ai sinä, Ian. - Päivää, Ian.
Tahdoin vain ilmoittaa, että seremonia alkaa -
kello kahdeksalta. - Hyvä tietää. - Jos ja kun kaikki menee suunnitellusti, -
lopettelemme kello yhdeksän, -
jonka jälkeen seuraa vastaanotto marjojen ja sadepisaroiden kera.
- Hienoa. Kiitos, Ian. - Ole hyvä vaan. Ja Giselle, sinulla on vielä hieman aikaa, -
jos haluat tarjolle lihasta jonkun löllö-pyllyn sijaan.
- Jos ymmärrät mitä tarkoitan. Luulen sinun ymmärtävän.
En ole varsinaisesti lihan ystävä, -
- mutta kattaus miellyttää. - Etkö tunne mitään?
Ei kiitos. Elliotissa on minulle miestä tarpeeksi.
Sarveni. Kauniit sarveni!
- Lopeta valitus, inisijä. Ne kasvavat takaisin. - Niin kasvavat.
- Ihan niin kuin viime kerralla. - Ja sitä edellisellä kerralla.
- Entä jos se on merkki?
- Merkki olla menemättä... - Menemättä mihin? - naimisiin.
- Näettekö? Surullista katsottavaa. - Elliot parka. - Täytyy harhauttaa.
Minä tiedän hyvän harhautuksen. Rikotaan sorkka kivellä, niin sarvet unohtuu.
- Isolla kivellä! - Järkäleellä!
En voi uskoa tätä. En vain voi...
Tiedän mitä yrität... Tosissaan, lopeta...
- Näen todella mitä ajat takaa. - Anna olla jo, Elliot.
Jos on joku asia mitä en nyt kaipaa, -
- se on kanisota! - Kanisotaa!
Olet niin lirissä, köntys!
Paikka! Istu!
Nyt laske kymmeneen.
Mitä touhuat? Hän pääsee pakoon.
Boog antoi käskyn laskea kymmeneen...
En voi uskoa että menin halpaan. En saa enää koskaan olla näin heikko.
Et tiedä millaista oli elää ihmisten kanssa.
Jos he sanoivat "istu", siinähän istuit. Jos he sanoivat "nouda", täytyi noutaa.
Täytyy olla tarkkana, tai he varastavat vapautemme -
ja vangitsevat meidät ikuisesti ja ainiaaksi!
- Mutta sinä karkasit. Mikä on salaisuutesi? - Muista aina kuka olet, täällä.
- Haavoittuvainen lapsi, joka haluaa tulla rakastetuksi? - Ei!
Villieläin, joka luottaa vain itseensä.
- Toista perässä. Olen villi! - Olen villi.
- Asenteella. Olen villi! - Olen villi!
Hyvä, nyt etsitään se läski kontio.
En voi uskoa tätä, Bob. Emme ole nähneet Weenietä vuoteen.
Tiedän että hän on täällä. Tunnen sen.
- Tunnetko sinä sen, Bob? - Tuota... - Weenie! Weenie!
Uskotko että hän löytää keksipolkumme?
Uskotko että hän palaa luoksemme? Luuletko Weenien olevan täällä turvassa?
Boog ei koskaan tule löytämään minua.
- Missäköhän Weenie piileksii? - Tervehdys, köntys!
- Olen voitokas! - Peli seis. Täytyy tarkastaa sääntökirja.
Kuolevaisten taistelu!
Hän nappasi minut! Hyvä esitys, Elliot. Sinä voitit.
Kukaan ei osaa odottaa alas-puusta-tuskissaan siirtoa.
- Fiksu liike, peura. - Hän todella yllätti sinut. - Todellako?
- Tosi on. - Peli päättyi.
No niin, siistiydytään.
- Elliotin on aika laittaa solmio. - Nyt jo? Ei!
Nämä olivat parhaat polttarit ikinä...
joiden pitäisi jatkua. Pyydän, kaniinin heittoa.
- Kasva aikuiseksi, iso lapsi. - Lähdetään liikkeelle.
Uskotko että tein oikein? Pyytäessäsi Gisellen kättä?
Minä mietin lähinnä, tekikö Giselle oikean ratkaisun?
Laskin vain leikkiä. Voisitko hieman rentoutua?
Olemme kerääntyneet tänään erittäin vakavaan tilaisuuteen.
- Elliot? Mitä on tapahtunut? - Ei yhtään mitään.
- Oletko kunnossa? - Totta kai. En voisi olla paremmassa.
Giselle ja Elliot -
ovat tehneet päätöksen viettää elämänsä yhdessä...
aina... ja... ikuisesti!
- Onko hän kunnossa? - Aina ja ikuisesti?
- Vielä voit vaihtaa päätöstäsi. - Mitä?
Tiedän ikuisesti, mutta mitä tarkoitetaan AINA ja ikuisesti?
- Rauhoitu. - Ei kukaan koskaan sano tuollaisia.
Eikä! Ruoka-ansa. Minun on oltava vahvana.
Jos silti maistaisin. Ei! Kyllä! Ei!
Pyydän uroshirveä astumaan eteenpäin näyttääkseen sarvensa.
Sarven. Ja osoittaa kunnioitusta naaraalle.
- Oikeasti, vielä on aikaa. - Ei tule tapahtumaan.
Niin hyvää. Olen heikko! Kuinka voinkin olla?
- Haluatko, Giselle, ottaa Smelliotin... - Ian.
- Elämäsi kumppaniksesi? - Haluan.
Ja sinä, Elliot, haluatko ottaa Gisellen elämäsi kumppaniksesi?
Se olet sinä. Ymmärrätkö? Se on nyt sinun vuorosi.
- Elliot. Anna mennä. Sano se. - Älä ujostele.
- Sano se! - Elliot, oletko kunnossa?
No niin, askelta toisen eteen. Minulla on hirvijuhlat kolmelta.
- Weenie! - Weenie? - Puhutko ranskaa? - Weenie! Ei!
- Elliot? Minne menet? - Weenie, tule takaisin!
- Pysähdy. Weenie! - Minun on oltava vahvana.
- Weenie! - Niin hyvää.
Weenie, täällä näin! Täällä, poika!
- Weenie! - Eikä, täysikuu!
Oletko se sinä, Weenie?
Se olet sinä! En voi uskoa tätä!
Tämä on ihme.
Hänet on kaapattu!
- Mitä voin tehdä? - Bob, se toimi! - Kauheaa. - Kaikki on oikein hyvin.
Äiti on tässä.
Häntä kidutetaan!
Eikä!
- Mitä oikein teet? - Mistä on kyse?
- Olisi parempi olla hyvä selitys. - Kyllä minulla on!
- Haluan kuulla anteeksipyynnön. - Se oli kauheaa.
Weenie suunnitteli omaa yritystään, kun hän ilmestyi paikalle.
Hän huusi, mutta hän ei välittänyt itkusta.
Sitten hän tarttui hänestä kynsillänsä.
- Voi herran jumala. - Sitten hän yritti kuristaa häntä.
- Kauheaa! - Surullinen tarina. - Mutta hän taisteli vastaan.
Häntä kidutettiin. Läpsittiin päin naamaa.
Törkki häntä silmään. Se oli kauheaa!
Se oli kauheinta mitä olen ikinä nähnyt! Ihmisrakkautta!
Elliot, ethän vain hieman liioittele?
Minä kerron tarinaa, Boog.
Lopuksi hänet raahattiin kauheaan sotavaunuun!
Odota! Mitä siis yrität sanoa?
- Weenie on kidnapattu! - Eikä.
- Oikeasti? - Kyllä se on totta. - Kaipaan häntä jo. - Mitä nyt?
Mennään hoitamaan seremonia loppuun. Tein kovasti töitä koristeiden eteen.
Vaikka haluamme Elliotin kanssa hoitaa seremonian loppuun, -
- meidän on mentävä Weenien perään. - Giselle on oikeassa!
Meidän on saatava hänet takaisin perheidemme lämpöiseen syleilyyn.
Ennen sitä ei tule mitään juhlia.
Mitä voimme tehdä? Ehkä he ovat jo puolitiessä laaksosta.
Emme voi luovuttaa. Emme luovuttaneet silloinkaan kun metsästäjät riehuivat metsässä.
- Emme voi luovuttaa Weenien suhteen. - Boogster on oikeassa. Kuka on mukana?
- Laske minut mukaan. - Niin minutkin. - Hyvä. Muita?
haisdan heidän löyhkän yhä joden nyt loppu mussudus -
ja annedaan heille rökidys!
En tajunnut mitä Squiz sanoi, mutta uskon sen tarkoittavan "kyllä".
- Kyllä se oli kyllä! - Olen mukana.
- Niin minäkin. - Minä olen kanssasi, kaveri.
Minulla on vaimo ja lapset. Käännät turkkisi sekunniksikin, -
- niin padot ovat menneitä. Olen ulkona. - Jätä se majavien hoidettavaksi.
Unelmissasi. Sain juuri kynteni hoidettua.
Kuulostaa kivalta, mutta minun on pakko jäädä suojelemaan laumaani.
Olette joukko ahdasmielisiä, raukkamaisia, mammanpoikia...
McSquizzy yrittää kertoa, että pienempi ryhmä voi olla parempi.
- Pystymme liikkumaan nopeammin. - Lähdetään liikkeelle, pojat.
- Elliot? - Niin? - Menet väärään suuntaan, typerys.
Tiedän! Seuratkaa.
Voi Weenie, olemme etsineet sinua niin kauan.
Oli varmasti hirveää olla metsässä yksin.
Kukaan ei usko tätä! Voisinko soittaa autosta, Bob?
kuuleeko ketunleuka?
- Täällä Mutaläjä ja Villimies. - Kuuntelen, loppu.
En arvaisi koskaan, mutta löysimme oikeasti Weenien!
Tervehdi häntä, Weenie.
- Kuulitko? - Onneksi olkoon, Mutaläjä. Kiva kuulla!
Mitä nyt, Bob? Villimies sanoi, että meidän on pysähdyttävä täyttämään tankki.
Nähdään leirintäalueella, loppu.
Kuittaan, onnelliset matkaajat!
Kaikki kuulolla, minulla on uutisia!
Mutaläjä ja Villimies löysivät kauan kadoksissa olleen Weenie-koiransa, loppu.
Voi pojat, että on hyvää. Haluatko sinäkin, Fifi?
Roberto, nuo herkkupalat ovat täynnä hiilihydraatteja.
Jos osaisin lausua tuon sanan niin se tarkoittaisi?
Se tarkoittaisi, että sinun tulisi pysyä vähärasvaisissa proteiineissa, lihassa, kanassa.
Miltä näytät istuessasi altaan laidalla?
- En tiedä. Kuumalta ja tosi iloiselta. - Se oli retorinen kysymys, ääliö.
Pistä herkut pois. Olet syönyt tarpeeksi.
Yritän teeskennellä etten nähnyt tuota.
- Hei, Fifi? - Niin?
Milloinkohan pysähdymme? Koska minun pitäisi kakata.
Minun pitäisi todellakin kakata.
Sanoinhan, että tästä tulisi pitkä matka, mutta et kuunnellut.
Kuten et kuunnellut kun käskin olla syömättä koko burrittoa.
- Tiedät varmaan, mitä minun tehtävä. - Hemmetti vieköön.
Joka kerta kun lähdemme kotoa pistät minut...
- Fifi, lopeta! Kuulitko? - Auta kaveria hädässä.
- Mikä ihme tuohon koiraan on mennyt? - Tiedäthän, että vihaan tehdä tätä.
Tiedän, mutta teet sen niin hyvin. Voisitko hieman kiirehtiä?
- Siinähän sinä olet, pikku Fifi. - Yksi tyhjennys tauko tulossa.
Ällöä. Ei, Fifi, ei!
Kuuluuko, täällä Ketunleuka.
Yksi pikkuisistani oksensi juuri aika kokkareisen oksennuksen. Pysähdytään. Loppu.
Vauhtia, senkin tyhmä kissa. Pois tieltä.
Jaloitelkaa te kaksi sillä välin kun siistiydyn.
Pois tieltä. En haluaisi olla töykeä, mutta pakko mennä.
- Stanley, vanha kaveri. - Tässä sitä mennään.
- Stanley, siitä on ikuisuus. - Itse asiassa, siitä on tasan vuosi, Roger.
Oikeasti? Se on tuntunut pitkältä ajalta.
Taasko joudun selittämään tämän? Menemme Pet Paradisoon joka vuosi samaan aikaan.
Ja valitettavasti meillä on aina tämä sama keskustelu.
- Onko? - Kyllä, meillä on.
Tuleeko mitään muistikuvia?
Stanley, siitä on ikuisuus.
- Pitkä viikko tulossa. - Siellähän olet, Rufus. Mitä tähdelleni kuuluu?
Katsopas sinua, Charlene. Näytät kauniimmalta kuin voipallo koirankeksillä.
- Hyvänen aika. Kiitoksia, Rufus. Voinko? - Minä suorastan vaadin.
- Terve, Fifi. Kuulitko, että he löysivät Weenien? Eikö olekin mahtavaa? - Oikeasti?
- Oletko varma? - Kuulin, että hän asui villieläinten kanssa.
- Sehän on hirveää. - Hän oli onnekas etteivät he satuttaneet häntä. - Tai tappaneet.
Tai vielä pahempaa. Olin kerran villieläinten kynsissä.
- Olitko? - Olin. - Millaista se oli?
Siitä puhuminen on minulle liian tuskallista.
- Kerääntykää ympärille. - Fifi, haluatko vinkuna lelun?
- Siellä olin. Aivan yksin. - Haluatko sen?
Yksin siinä höyryävässä viidakossa. Siellä anteeksiantamattomassa -
pimeyden sydämessä, missä et näe edes omia tassujasi.
Ainoa ääni on hurja, mutta hurmaava oman sydämen tykytys.
Kun yhtäkkiä...
Niitä oli kaikkialla.
Sieltä ei ollut pakoreittiä. Elämäni vilisi silmissäni, ja sitten se kävi sietämättömäksi.
- Mitä tapahtui? Jäitkö henkiin? - Mitäkö tapahtui?
Näytän sinulle, mitä tapahtui.
Olkoon tämä opiksi teille kaikille.
- Miten kamala. - Se on niin pinkki.
- Siinäpä surullinen häntä. - Haluan tyttöystävän. - Älä keskeytä.
Menetin kaksi asiaa sinä päivänä: viattomuuteni -
- ja vinkuna leluni. - Voi sinua, söpöä otusta.
- Siinä paha missä mainitaan. Ällöttävää. - Voi ei.
- Ei pörröistä pikku pupua. - Etkö ymmärrä? Meidän täytyy pysyä tarkkoina.
Yksikin villieläin keskuudessamme voi passittaa meidät takaisin anarkian pimeille päiville.
- Älä viitsi. Se niin söpö. - Kuulolla nyt!
Yksikin pieni pörröinen pupu voi tartuttaa meidät kaikki.
Kuten kirpuista Roberton selässä, niistä pitää tehdä loppu.
Revin sinut kappaleiksi.
Fifi! Paikka!
Jonain päivänä, senkin iljettävä pikkupeto.
Jonain päivänä, annan sinulle henkilökohtaisesti opetuksen, jota et koskaan unohda.
Olen tulossa, äiti.
Tietääkö kukaan, missä olemme?
- Enpä uskonutkaan. - Eikö olekin upeaa, Boog? - Mikä on upeaa?
Weenien kidnappaus ei ole upeaa, mutta se, että elämme elämäämme veitsen terällä.
- Aivan kuten ennen vanhaan. Kaksi heppua tien päällä. - Hei, kaverit.
- Tilaa vielä yhdelle? - Tietysti.
Elliot, nyt kun olisimme kahdenkesken...
- Mikä tuo on? - Olen ajatellut sitä, mitä tapahtui aamun seremoniassa.
- Mitä tarkoitat? - Kun olin sanomassa, "Tahdon. " -
- näytit kuin et olisi halunnut. - Mitä?
- Giselle, älä ole naurettava. - Elliot, tiedän, että jokin vaivaa sinua.
Seremonian jälkeen olet käyttäytynyt hieman oudosti.
Olemme kumppaneita. Voit kertoa minulle mitä vain.
Hyvä on, Giselle, mutta muista, että itsepähän kysyit.
Periaatteessa olen huolissani sanamuodosta "aina ja ikuisesti"
- Aina ja ikuisesti? - Siitä kun Weenie on ollut kadoksissa ikuisesti.
Tällä ei siis ole mitään tekemistä kanssani. Olet vain huolissasi Weeniestä?
Juuri niin. Mutta enimmäkseen olen huolissani meistä, meidän erityisestä päivästä -
ja takaisin pääsemisestä seremoniaan. Mutta Weenien etsiminen voi viedä pitkän, pitkän aikaa.
Jopa kuukausia. Tarkoitan, vuosia, ehkä.
- Koko elämän. - Löysin hänet.
- Täällä hän on. Hän on tuolla. - Hän löysi hänet.
- Niin sitä pitää, Giselle. - Mikä tuuri, eikö niin, Elliot?
- Olemme kotona ja naimisissa silmänräpäyksessä. - Tuohan voi olla toinenkin vaunu.
- Tuolla ikkunassa Weenie on. - Hän heiluttaa meille.
- Täällä olen! - Hei, Weenie. - Tuo on aivan eri koira. - Hän se on.
- Jatketaan etsintöjä. - Rauhoitu, meidän pitää pelastaa hänet.
- Apua! Apua! - Tiedän sen. Minä vain...
- Mitä kysyitkään? - Tässä suunnitelma...
Ei noin. Squizmeister, sinä ja Buddy olette rynnäkkö-joukkue.
Serge, Deni, Smash ja Boog, tulette kanssani. Yritetään välttää tuhoa.
- Selvä. - Entäs minä? Mitä voin tehdä?
Sinä pysyt täällä ja vartioit puita!
- Etkö parempaa keksinyt? - Ei, Elliot. Odota.
Päivää. Tahdon tarjota teille 32 kohtaisen tarkastuksen autoonne tankatessanne.
- Vessa kiitos? - Tuolla takana. Kiitos!
Ja kehoittaisin maistamaan pekaanipähkinä pitkoani!
Teen ne itse. Ne löytyvät sisältä.
Dollarilla saa yhden. Kahdella kaksi.
Pois tieltä!
Jälkikäyntiä! Tunnen sen missä vain.
No niin. Mennään. Hiljaa.
- Kylläpä kesti, Boog. Pysy perässä. - Deni ja minä olemme valmiina. - Minä myös.
- Luojan kiitos tulitte hakemaan minut. - Ei syytä huoleen.
Okei, tarvitsemme koukun, 15 metrisen köyden -
kelan, tunkin, tämmöinen auto kuoriutuu auki kuin sardiini purkki.
- Miksi emme vain aukaisisi ovea? - Yritän ajatella pahinta.
- Ole hiljaa. - Älä minusta huoli. Käske ankkojen olla hiljaa.
Weenie, kaikki on kunnossa. Ala tulla... Tarvitsemme uuden suunnitelman.
Kaikki hiljaa, pitää miettiä hetki.
- Aika loppui. - Nyt tiedän.
Makeeta! Nämä ihmiset elävät sinun unelmaa.
- Olipa täpärällä, luulen että selvisimme. - Tuo ei kuulunut suunnitelmaan, Boog.
- Tästä lähtien... - Hei läski, pois siitä. Katkaiset selkärankani.
Jousitus on sökö. Kokonaan sökö.
Tai sitten puslat.
Bob, minkä ottaisin Weenielle?
Raidallinen vai paljas? Olet aivan oikeassa.
- ÄIkää jättäkö minua. - Herra E:llä homma hoidossa.
- Perääntykää! - Täytyy kurkata.
Siinäpä voimakas rautakappale, vai mitä?
- Olen tuomittu. - Tuomittu? Kyllä.
Päiväjärjestykseen, pojat. Nyt keksin.
Nyt täytyy täyttää nesteet.
- No niin, vedä. - Irtoa nyt jo.
Todennäköisesti tasauspyörästössä.
Olin oikeassa.
Bob, otetaanko pitkoa evääksi?
- Elliot, kaikki ok? - Hei, alkaa tympiä kun makaat päälläni jatkuvasti.
- Pois päältäni! - Kaikki hyvin Elliot, olen tässä.
Nämä juusto pallot ovat ihania. Niissä tosiaan maistuu juusto.
Joko söit välipalasi? Meidän täytyy keskittyä.
- Keskittyä Weenieen. - No niin, kaikki.
- Mitä hän sanoi? - Hiljaa. Uusi suunnitelma.
- Meidän täytyy voidella kaulus. - Hyvä idea.
Ei, ei. Jotain muuta, jooko?
- Bob, luuletko että Weenie pitää siitä? - Mitäs piditte pitkosta? Eikö ollutkin hyvää?
Voisitteko auttaa ja ojentaa tikapuut?
En aio valehdella. Minua pelotti tuolla ylhäällä.
Selkärankani! Tapatte minut.
- Se tekee $437. - He tulevat.
- Vai tekisimmekö vaihtokaupat? - Äkkiä nyt. - Bensa karhuntaljaan. - Tila loppuu.
- Ilma loppuu. - Heiluta leveästi. - Varovasti. - Kuunnelkaa minua!
- Nyt! - Vetäkää.
- Käyttäkää jalkoja. - Vetäkää!
Voi luoja! Näitkö Bob?
Weenie on vapaa. Nyt mennään!
Deni, seuraa minua.
- Juokse kuin tuuli! - Odota minua, minulla on pienet jalat.
- Olen ulkona, ei kun jumissa. - Tein sen!
- Suojaan! - Elliot, senkin idiootti.
- Ravistele jalkojasi, Weenie. - Mitä tuolla tapahtuu?
Weenie, oletko kunnossa?
Teimme sen. Olemme kaikki turvassa, eikö? Selvä, nimenhuuto!
Boog? McSquizzy? Deni? Serge?
- Weenie? - Tuolla. - Missä? - Hei hei!
Voi ei. Missä Buddy on? Huuda Buddy.
- Täällä. - Tyrit taas, yksisarvinen idiootti.
- Miten tuo tapahtui? - Voi, Elliot. - Imbesilli!
- Mitä nyt tehdään? - Kaksi puuttuu. - Idiootti!
Elliotin syyttäminen ei auta meitä löytämään Weenietä.
Ei, mutta se on kivaa.
Giselle puhuu asiaa. Meidän täytyy selvittää mihin auto menee.
Minä tiedän. Serge, Deni, lentäkää ja etsikää auto.
Me muut tulemme maata pitkin.
- Tajusivatko kaikki? - Fiksu tyttö. - Niinkö?
Pidätkö ilma-valvontaa hyvänä ideana?
- Hyvä on, Kenraali Giselle. - Mikä sinua tympii?
Emme ole vielä edes naimisissa ja nyt jo komentelet minua.
Haluatteko olla rauhassa? Selvä.
- Yritän vain pelastaa Weenien. - Ja siinä ongelma piileekin.
Tässä hommassa on tilaa vain yhdelle johtajalle.
Eli minulle ja Boogille. Olemme kumppaneita.
- Nyt tajuan. - Viimeinkin.
- Tämä alkoi jo olla kiusallista. - Kiusallista? Siksikö tätä kutsut?
Miten kutsut karkuun juoksemista häistämme?
- Yritin pelastaa Weenien. - Taas sama selitys.
Hei, hei. ÄIkää viitsikö. Rauhoitutaan nyt.
- Nyt riitti. Lähden kotiin. - Kukaan ei poistu. Olemme keskellä ei mitään.
- Minusta sinun pitäisi lähteä, Giselle. Hidastat vain meitä. - Aivan sama.
Eikä hidasta, vaan sinä.
Boog?
Tarvitsemme Giselleä. Hän on hyvä jäljittäjä.
Ja ilman häntä, emme olisi koskaan löytäneet Weenietä, -
ja sitä jättimäistä peltipurkkijuttua.
- Aloittelijan tuuria. - Älä viitsi, Giselle. Meidän on pidettävä yhtä. Olemmehan kumppaneita.
Boog. Senkin petturi. Ja sinä, petturitar.
- Nauti uudesta kumppanuudestasi. - Älä viitsi, Elliot. - En tarvitse teitä.
Löydän herra Weenien yksinkin. Hyvästi.
Hei, olet menossa väärään suuntaan, senkin hölmö.
Kiitoksia paljon. Se on oiko...
Olen kunnossa.
- Ette välitä? - Emme oikeastaan.
Oliko tuo liian rajua?
- Meidän pitää seurata tietä. - Niinkö luulet?
Tulkaa. Oikaistaan metsän poikki.
Weenie, olen tulossa, kuomaseni. Olen loistava jäljittäjä.
- Boogiekin lentää nopeammin kuin sinä. - Olipa hauskaa.
Onko meillä hauskaa jo?
Weenie on täällä ja minä aion...
Wienerin jälkiä! Se varmistui!
Löysin jälkesi, löysin tuoksusi, ja täältä minä tulen.
Tuo on tie, ei kiitorata. Vedä ylös.
Varo kylkiluita.
Se on on nyt todistettu. Weenie ei ole täällä.
Koko lauma wienersejä. Mutta nämä ovat Weenien jälkiä.
Hän on johtaja wiener. Miksiköhän suuhuni sattuu? Lisää jälkiä.
- Olemme perillä. - Mukava nähdä sinua, Bob. Tuolla oikealla on vapaa paikka.
Eikö ole jännittävää, Weenie? Näet kaikki ystäväsi jälleen.
Äläkä huoli, sokeriseni. Äiti pitää huolen, ettei mitään pahaa tapahdu hänen kullalleen enää.
Onko sinulla näkymättömän lemmikkiaitauksen kaulapanta?
- Tuo juuri. - Tuo oli mukavaa. Kiitos.
Mikä hätänä, Bob? Eikö se toimi?
Hyvä, se toimii. Älä huolehdi, Weenie. Se on paljon mukavampi kuin miltä näyttää.
Muista, pysy näkymättömän lemmikkiaitauksen sisällä.
- Rufus, kulta, onko tuo Weenie? - Voitele takamukseni ja kutsu keksiksi.
- Mennään haistamaan häntä. - Olet turvassa. Pidä hauskaa ystäviesi kanssa.
- Äiti ja Bob viettävät aikuisten aikaa. - Hei, löysin Weenien.
- Moi, Weenie. - Hei, matala ja pitkä.
- Miten olet voinut? - Ystäväni. - Se on Weenie. - Miten menee, Weenie?
- Deni, katso, se on Weenie. - Weenie!
- Meidän täytyy palata hakemaan tukikohdasta lisäjoukkoja. - Hyvä idea.
- Miten menee, Weenie. Mukava nähdä. - Olen kaivannut sinua niin.
Viimeisestä kunnon tervehdyksestä on aikaa.
- Se on Weenie, mahtavaa. - Anna hali. - Lopettakaa.
ÄIkää tungeksiko. Tämä koira on käynyt läpi jotain sanoinkuvaamatonta.
- Mitä? - Älä edes ajattele sitä. - Ei tarvitse olla töykeä. - Weenie parka.
- Kuka tietäisikään kauhun jonka olet kokenut? - Minkä kauhun? - Älä ole huolissasi.
- Selviämme siitä yhdessä. - Oikeastaan, ei se ollut niin kauheata.
Tiedän. Se oli kauheampaa.
- Olen käynyt sen läpi myös. - Niinkö?
Voi, Fifi. Tuleeko hän enää koskaan olemaan sama vanha kunnon Weenie jonka tunsimme?
- Voimme vain toivoa. - Mutta olen sama. - Tutkitaan mitä kavalat villit ovat tuhonneet.
"Kavalat villit?" Ei, villieläimet ovat ystäviäni.
- Ystäviä? - Ystäviäsi?
Ystäviäsi? Pahempaa, kuin saatoin kuvitellakaan.
Hänestä on tullut... Villi!
- Villi? - Mitä se tarkoittaa? - Fifi, mitä meidän tulee tehdä?
- Kuulit Lassieta. Mitä teemme? - Voiko häntä auttaa? - Voi.
Mutta se ei ole nättiä.
- Valmistaudu telttaan. - Telttaan? - Ei telttaa!
Kyllä, teltta.
Olen niin väsynyt.
- Hei katso, he palasivat. - Jo oli aikakin. - Alas. Ystävät.
- Ystävämme. - Polttoaine vähissä.
- Sukella. - Katso, sieltä he tulevat.
- Serge, oletko kunnossa? - Löysittekö Weenien? - Rauhoitu. Hengitä syvään. - Missä hän on?
- No niin, hengitä. Sisään ja ulos. - Mitä löysitte?
- Missä Weenie on? - Mitä hän sanoo? Missä Weenie on?
Missä hän on? - Mitä hän tekee?
Montako tavua? Kuulostaa kuin...
- Taisin tajuta. Hän on puussa. - Hän on puumajassa. Linnunpesässä!
- Hän hautoo munia. - Hänellä on lintuinfluenssa. - Veden alla. - Laguunissa.
- Katkarapulaivalla. - Hän on merellä. - Sukellusveneessä. - Hän on eläintarhassa!
- On liittynyt vaeltavaan sirkukseen. - Leijona söi hänet.
Hän on klovni. Ei, ei. Hän on friikki-show'ssa.
Haloo. Löysimme herra Weenien.
Kuten Dani sanoi, Weenie on puiden, järven ja vuoren takana, -
- leirillä koirien kanssa. Ja kahden kissan. - Selvä. Mennään.
- Tehdään tämä. Kerropas jotain... - Ei, pysähdy!
Olen näännyksissä.
Vuorten takana? Minulla olisi ajatus. Mitä jos huilaisimme tämän yön?
- Loistavaa. - No niin, Weenie. Tee se.
Tiedän, että haluat. Se on veressäsi. Tee se poika.
- Tee se kaikkien lemmikkien puolesta. - En koskaan!
- Tee se. - Paras tehdä, mitä bassetti sanoo.
Vauhtia, ennen kuin Fifi tulee. Myöhäistä.
Joko se on tehty? Tekikö hän sen? Onko se ohi? Onko se tehty?
Teimmekö sen? Onko se ohi? Olemmeko valmiit?
- Valmistautukaa! - Fifi, se oli upeaa.
- Sinä missasit sen. Harmi. Mennään. - Entä todellinen vastaus? - Teimme parhaamme.
Pojat oli jumissa kuin ruostunut portti.
Voi Weenie, voit lopettaa tämän milloin tahansa.
Sinun tarvitsee vain...
...kieriä. Kieri!
- Hän sanoo koko ajan noin. - Hyvä on sitten.
Meidän täytyy kiristää ruuvia pykälän verran.
- En oikein ymmärrä syytä. - Rufus, hae tarvikkeet.
- Tässä, ole hyvä. - Voi ei.
Roberto, ojenna keppi minulle.
Kuuntele huolella. Tee kuten sanon.
- Pyydän, ei. - Nouda!
- Anna mennä, Weenie, nouda! - Anna mennä, Weenie. - Hae keppi. Mene!
- Se on helppoa. Sinä pystyt siihen. - Mene, Weenie, nouda.
- Olen villieläin! - Ja taas kieltävä vastaus. - Sinä koettelet kärsivällisyyttäni.
Sinä et ole enää villieläin.
Olet lemmikki...
...ja lemmikkien tulee totella omistajiaan.
Nyt, ojenna minulle vinkulelu.
- Ei! - Kyllä! - Okei, ymmärrän. Rauhoitu.
- Se on villi! - Hän on niin sininen.
- Ei sunnuntai hesaria! - Äkkiä, kaveri, hyppää kyytiin.
- Hän pääsee karkuun. - Pyydän, Fifi, älä juokse.
Kaveri, ota sähköpanta pois. Minä viivytän heitä. Äkkiä!
- Auta, Charlene! - Voi, en voi. Minulla on papiljotit päässä.
- Weenie, olet niin nopea. - Varovasti Roger. Voit pian...
- Myöhäistä. - Mene Weenie, mene! - Haluatko toisen Shirley Templen, villimies?
Voi sentään, mitä tuo on? Onko se Weenie?
- Hajaannutaan. - Minä pidän pikku tauon.
Katkaise reitti.
- Pian, kaveri. - Yritän.
- Me teimme sen! - Ota tämä villapaita pois.
- Se kutittaa. - Aika ilkeää. - Sain tarpeekseni.
Nyt riittää. Villieläimet menivät liian pitkälle!
Seuraava villi jonka näen ryömivän metsästä...
...jos heillä ei ole papereita, he saavat täyden Fifi-käsittelyn!
Tämä on sotaa!
- Voi Fifi. - Tulen tästä pahoinvoivaksi.
Hän haisee pahalta grilliruoalta.
Weenie, oletko kunnossa?
Weenie, missä olet?
Hän on mennyt, Bob. Voi ei.
Me vasta löysimme hänet ja nyt hän on taas mennyt.
Weenie. Weenie parka.
Haluan kotiin, Bob. Vie minut kotiin.
Olen kuullut joidenkin puhuvan että...
oravan poikanen vaeltaa yhä näillä seuduilla.
Ja joinain öinä, täyden kuun aikaan, -
kun hänen hirvittävät hampaansa kaipaavat jyrsittävää...
Saatat, jos huono tuuri käy, kuulla hänen vertahyytävän huutonsa!
- Juokse! - Liikettä!
Anteeksi. Tuo kaikki ruoka.
- Se saa minut... nälkäiseksi. - Pelleileekö hän?
Olen niin uupunut, etten voisi syödä murustakaan.
Napakymppi.
Hienoa. Jopa grillitikkuni on heikko ja säälittävä.
Hei. Eikö tuo näytä ihan Elliltä?
Mikä Elliotilla oikein oli tänä aamuna?
Jaa, hei. Mitähän täältä löytyy.
Kyllä. Katsokaas tätä. Tämä on jotain mitä Beth opetti minulle.
Näitä kutsutaan leirikekseiksi.
Kokeile. Ne saavat sinut unohtamaan kaiken.
Ne selvittää pääsi. Mieltäsi ei tule painamaan enää mikään.
Toivottavasti nämä toimivat. Arvaa mitä? Onneksi Elliot on poissa.
Älä nyt. Tiedän, että teillä oli hieman väittelyä, -
- mutta olette tarkoitetut toisillenne. Hän on hulluna sinuun. - Todellako?
Elliot ei ole varmaankaan koskaan sanonut rakastavansa minua.
- Onko hän? - Älä nyt, olemme miehiä. Juttelemme miesten asioista.
Tiedäthän, niin kuin urheilusta.
Kanikeilausta, kanitennistä, lätkää kaneilla.
Tuo tarkoittaa siis ei.
Hyvä on. Ajattelehan tätä vaahtokarkkia. Se on loistava ihan yksinäänkin.
Niin pehmeä, kuohkea ja makea. Niin kuin sinä, Giselle.
- Voi Boog, nolaat itsesi. - Kuuntele nyt. Katsohan tätä suklaata.
Sekin on upea. Täynnä kofeiinia ja sokeria ja se saa sinut sekaisin.
Kuten Elliot. Ja vaikka yksinäänkin nautittuna molemmat ovat upeita, -
kumpikaan ei ole mielestäni täydellisiä. Mutta ne ovat täydellisiä yhdessä.
No niin. Kokeile. Sillä lailla. Anna mennä.
- Olet oikeassa, Boog. Tämä on todella hyvää. - Sitä minä tarkoitan.
Valitettavasti, jotkut suklaapatukat ajattelevat että leirikeksissä oleminen -
on liian sitovaa ja mielummin juoksentelevat vapaana...
Sen sijaan että asettuisivat aloilleen vaahtokarkin vuoksi. Nyt kun häät on peruttu, -
Elliotilla on varmasti uusi ääni kellossa ja hänellä on elämänsä paras aika.
Kylmä. Niin kylmä.
En tarvitse ketään. Osaan pitää huolen itsestäni.
Tämä on hyvä hetki karaistumiselle.
Elliot, muista, olet kova villieläin.
Etsin Weenien yksin.
En tarvitse ketään. Enkä varsinkaan tarvitse tyttöystävää.
Mitä sitten jos hän peittelee minut iltaisin, tai kuuntelee ongelmiani?
Tekee todella hyviä männynkäpykeksejä... Tai hieroo päätäni kun olen kipeänä?
Voi ei, mitä minä olen tehnyt?
Giselle!
Kuuluuko, kuuluuko? Painetaan nasta lautaan.
- Kuittaan. - Roberto, tulehan nyt.
Nopeasti. Mennään lemmikkihuvipuistoon.
Kuulitko tuon, Fifi? Olen niin innoissani.
Odotan niin vesiliukumäkiä ja seisovaa pöytää...
Uima-allasta ja tyttöjä.
- Entä sinä, Fifi? - Varovasti. Pidä jääpussi paikallaan. - Ole hiljaa!
Hyvä neuvo, kaveri.
- Täällä. Täällä. - Deni yrittää kertoa, -
- että Weenie oli täällä. - Poissa. - Sehän on hienoa.
- No, käydään katsomassa. - Olen mukana.
Mitäs meillä täällä on? Weenie tosiaan oli täällä.
- No niin, Squiz. Mitä muuta sinulla on minulle? - Ja täällä kehkeytyi titaanien taistelu.
- Taistelu? Oletko tosissasi? - Onko hän tosissaan? - Odota, odota, katso.
Ja täällä tapahtui jotain, josta ei puhuta.
- Mistä ei puhuta? - Siitä ei puhuta, sillä jäljet päättyvät tähän. Olen tarpeeton.
- Voi hyvää päivää, älä narraa... - Mihin luulet heidän menneen?
Mistä minä tietäisin? Olen jäljittäjä, en mikään hitsin selvänäkijä.
- Mitä mietit, Boog? - En oikein tiedä...
Kunpa meillä olisi jokin merkki.
- Tulkaa kaikki. - Toivon, että tämä on oikea suunta.
Olkaa tarkkana ja pitäkää silmänne auki.
Fifi, vilkaisisitko tätä?
Tämä, puolen tuopin ystäväni, lisää pisteen i:n päälle.
- Roberto, en pysty tähän. - Koita nyt, Fifi.
Minusta kalju kohta tekee sinusta sivistyneemmän näköisen.
- Pälvi on etutukkamuodin kärjessä. - Ole nyt jo hiljaa!
Selvä juttu.
Annoimme hänelle kaiken mitä hän ikinä halusi, eikö vain, Bob?
En tiedä, pitäisikö meidän jatkaa elämäämme ilman häntä?
Ei,ei. Hän haluaisi, että jatkamme elämäämme, eikö vain?
- Tienvaltaaja! - Tiesin, että olet samaa mieltä.
Olen vapaa, olen vapaa! Laula kanssani, Buddy.
- Olen viimeinkin vapaa, viimein vapaa! - Mitä kauheutta tuo on?
Pelottavaa.
Elliot? Missä muut ovat?
He ovat pelastamassa Weenietä Buddya.
- Hei, Buddy. - No hei. - Mutta Weenie ja Buddy -
- ovat vapaita kuten te. - Tosiaan. Olen vapaa.
Vapaa olemaan yksin koko loppuelämäni.
Et ymmärrä. Ystävämme ovat matkalla Pet Paradisoon.
- Pyydä heitä hankkimaan minulle T-paita. - Lemmikit, ne vihaavat villiä luontoa.
He ovat vakavassa vaarassa. Ryhtiä, ystäväiseni.
- Weenie. Milloin sinä tänne tulit? - Etkö näe? Boog, McSquizzy, Giselle.
- Heidät kaikki revitään palasiksi. - Revitään pizzaksi?
- Palasiksi, senkin pässi poro! - Giselle on pulassa, vai? - Joo, Giselle!
No miksi et sanonut niin? Giselle, rakkaani!
- Minä pelastan sinut! - Menet väärään suuntaan.
- Enkä mene...! - Hyvästi.
Katso kaikkia noita asuntoautoja. Weenie on varmasti täällä.
- Miten pääsemme sisään? - Olen karhu. Ei ongelmaa. Me vain kävelemme sisään.
- Katso, niin kuin tuo pieni kaveri. - Villieläinrynnäkkö.
Okei. Kenellä on seuraava loistava idea?
- Helppoa. Voimme kaivaa tunnelin sisään. - Tai voisimme lennättää teidät kaikki sinne.
Siinäpä on ideaa. Puoli kiloa hullua nostaa kuusi sataa kiloa laiskaa.
- Mitä? Painan neljä sataa kiloa. - Niin varmaan.
- Ai, nyt oletkin kova jätkä? - Anna tulla, etkö pysty parempaan?
- Katsotaan mitä löytyy. - Lopettakaa. Lopettakaa! - Painu hiiteen.
Kasvakaa jo aikuisiksi. Tulkaa nyt. Pysytään polulla.
Se näyttää tarpeeksi turvalliselta. Seuratkaa minua.
- Mikä on vikana? - Anna tulla, sano pois.
Olet niin kaunis.
- Aivan niin kuin Mama. - Näen naisen ja hänen koiransa.
Selvä. Katso uudestaan.
- Tästä näen kyllä painajaisia! - Hiljaa.
Tule mukaan, Jezzabelle. Seuraa!
Hei, ajatteletko samaa kuin minä?
- Ehdottomasti. - Noin. Täydellistä.
- En minä mitään tällaista ajatellut. - Tämä ei tule ikinä toimimaan.
Varmasti toimii. Näytämme tosi hyvältä.
Mitä? Menee taatusti läpi.
Onko hän tosissaan?
Boog, tarkoituksena on soluttautua lemmikkien joukkoon.
- Hän on oikeassa. Näytät tosi typerältä. - Selvä on sitten.
- Mutta jos asiat menevät huonoon suuntaan... - Tulemme hakemaan sinua. Minä lupaan.
Pitääkö minun tosiaan käyttää rusettia? Näytän ihan joltain prinsessalta.
Sinun on tarkoitus olla pieni koira, ja sellaiset käyttävät rusettia.
Mitä te kaksi tuijotatte? Pitäkää heitä silmällä.
- Deni, seuraa minua. - Selvä... "Deni, tee näin, tee noin. "
- Mielenkiintoista. - Fifi-parka.
Tässä. Vähän sinkkiä auttaa suojaamaan herkkää vaaleanpunaista nahkaasi.
- Pidä hauskaa. - Ei hassumpi.
Kukaan ei edes huomaa mitään.
- Kukaan ei huomaa? - Kukaan ei huomaa?
- Kukaan ei huomaa? - Okei.
Hän huomasi. Hän huomasi.
- Minä huomasin. - Ota se... - Minä huomasin. - Kuulin kyllä.
- Me kaikki huomasimme. Minä huomasin! - Ymmärsin jo. - Unohda koko juttu.
Minä ja suuri suuni.
Tämä on tosi outoa.
- Kaikista typeristä... - Hiljaa. - Tuoretta pöperöä. Tulkaa hakemaan.
Tämä on oudoin ikinä näkemäni paikka. Etsitään Weenie ja häivytään täältä.
Älä kiinnitä heihin huomiota. Kävele vain. Ei katsekontaktia.
Mitä sinä tuijotat, senkin ötökkäsilmäinen friikki?
McSquizzy. Mitä minä juuri sanoin?
- Maihin, kaikki! - Nappaa se, poika. Nouda!
- Minun, minun, minun. - Yksi vielä. - Tämä paikka saa ihoni kananlihalle.
Giselle!
- Selkärankani! - Olemme perillä.
Tämä ei näytä yhtään samalta kuin esitteessä, vai mitä Weenie?
Lemmikit ja heidän omistajansa. He näyttävät niin onnellisilta yhdessä.
- En tiedä voinko mennä sinne ilman äitiäni. - Unohda äiti.
Meidän on mentävä sinne Gisellen vuoksi.
- Ja muiden. - Se on liikaa. En pysty.
- Toista perässäni: Olen villi. - Olen villi.
- Asenteella! - Olen villi!
- Mistä se oli? - Se oli kosto.
Aika reilua. Mistä tuo sitten oli?
Se oli vain huvin vuoksi. Nyt tehdään se!
Voi olla hieman kylmää.
Näyttää kivuliaalta.
- Liian rajua? - Tulee pituutta lisää.
- Toinen kierros, herra Bailey? - Toinen kierros, herra Whiskers?
- Hei kauniit naiset. - Ketä hän naiseksi kutsuu?
- Hei. - Hei, neitokainen.
Antaa vetää, Dobermannin ääliö. Hän on varattu.
Näyttää myös hyvälle ja hauskalle. Puhuinkin sinulle, pikku neiti namupala.
- Idiootti! En ole nainen! - Mennään. Ei viitsi olla töykeitä.
Hei, neitokainen. Pidätkö itsesi kunnossa Ricoa varten?
"Pidä itsesi kunnossa?"
Annan pian "Pidä itsesi kunnossa" kaverille reippaan potkaisun pikku pusseille...
- Tuolla, näen heidät. - Merkkasin heidät pikkupommilla.
- Minulla on se vieläkin? - Nero. - Weenie. - Näyttäydy, poikanen.
- Weenie? - Weenie?
Roger, kaikki ei ole kunnossa. Haistatko kalan täällä?
Barrakuda.
Weenie. Missä olet, pikkuinen pentu?
Voi pahus minua, mutta meillä taitaa olla erikoinen koirarotu täällä.
Keulimmainen tyttö on minun.
- Meidän on lähdettävä. - Olemme myöhässä.
- Stanley, se on kalaa. - Ei nyt, Roger.
Voi ei.
Kaverini, tänään oikeus pukeutuu siniseen hiussolkeen -
ja tekojalokivi pantaan.
Anteeksi vain, mutta sinulla on tuolla pikkuinen...
Hiljaa! Oraval! Vintiö!
- Hiljaa! - Anna olla, lue niitä pykäliä.
- Tuki suusi! - Deni, tämä ei näytä hyvälle.
- Mennään hakemaan Boog. - Paha. Erittäin paha..
- Hiljaa. - Selvä.
Elliot, Weenie. Onneksi olette turvassa.
- Mitä oikein teet? - Kuka olet? - Mitä tarkoitatte? Paras kaverinne tietenkin.
- McSquizzy? - McSquizzy? Hän ei edes pidä sinusta.
En juttele jonkun ylipainoisen lammaskoiran kanssa -
- henkilökohtaisita suhteistani. - Se olen minä, Boog.
- Boog on lihavampi. - Elliot.
- Se oletkin sinä. Tiputitko painoasi? - Mistä lähtien McSquizzy on ollut paras kaverisi?
Kun talvehdit, vietimme aikaa yhdessä. Meillä on paljon yhteistä. Pidämme pähkinöistä.
- Olet pöhkö. - Lopettakaa tämä hulluttelu!
- Missä muut ovat? - Etsimässä sisältä sinua.
- Heidät on kaapattu! - Kaapattu?
Antakaa nyt jo olla. Olen Boog.
- Boog on paljon läskimpi. Et ole hän. - Tiedän.
- Luulin häntä aluksi McSquizzyksi. - Voisitteko jo lopettaa?
- Mitä kaapatulla tarkoitat? - Heidät kaappasi -
armoton joukko lemmikkejä.
- Riittää. - Älä lähde minnekään, E.
Et halua mennä tömistelemään sinne.
- Olet oikeassa. Tarvitsemme vain... - Älä sano sitä.
Älä sano sitä!
Suunnitelman!
- Tämä ei tule toimimaan. - Kyllä toimii. - Älä epäile minua, kakkosystävä.
- Luota suunnitelmaan. - Juuri niin.
- Se oli helppoa. - Sanoin sen toimivan.
- Odota! - Suunnitelma ei toimi. - Rauhoitu. Pysytään yhdessä.
Luuletteko vain marssivanne sisään?
Ilman huoneen avainta, neiti Schlapiano? Taisitte pudottaa tämän.
Ääni on kuin enkelillä.
- Minne mahdoin jättää huoneeni avaimen. - Odota sekunti! Hyvä yritys!
Et huijaa ketään tuolla valepuvulla.
Piilotteletko piikkisikaa päässäsi? Mene ulos, kulkuri.
- Selvisimme. - Se meni hyvin. - Koska meillä oli suunnitelma.
Giselle, missä olet?
Mene.
Auttakaa!
Auttakaa joku meitä!
Huuda miten paljon vain, mutta ihmiset eivät kuule sinua täältä.
Ja lemmikit vihaavat villejä yhtä paljon kuin minäkin!
Kun pääsen vapaaksi saat maksaa tästä, sinä iso torvi, idiootti, iso Lassien takki!
Varo sanojasi, vintiö. Seurassamme on naisia.
Kuinka inhottava elukka.
Nyt ystäväiseni, on aika valjastaa nämä villipedot.
Taidat huijata?
Hei, Fif. Oletko varma ettemme anna oravan mennä?
Kyllä, annetaan oravan lähteä.
Ei käy päinsä!
Roberto, tiedät mitä tehdä.
- Mitä? En tiedä mitä tarkoitat. - Laita kaulapannat.
- Valjasta heidät kaulapannoin. - Kuulin jo.
- Selvä. - Pannoita, typerys. - Rauhoitu. Selvä.
- Allas, kuinka houkuttelevaa. - Unohda altaat.
- Elliot on oikeassa. - Muista tavoitteemme. - Ihania juomia. - Hallitse itsesi.
- Buffetti. Wienerin leikkeitä? - Unohda ruoka.
- Piirakkaa. - Hän ei kuuntele. - Äidin suosikkeja. - Pähkinöitä.
- Boog, nappaa hänet. Weenie! - Tule takaisin.
- Anna mennä, Boog. - Mene edeltä, nappaan hänet.
Jättäkää meidät rauhaan!
- Maista tätä. - Kiitos. - Auttakaa! - Giselle.
Sinä untuvapallo, et koskaan selviä tästä.
Olen jo selvinnyt.
Tai et taida ollakaan.
- Mitä oikein teet? - Se on neiti Schlapiano.
Antaa vetää, vanha nainen. Tämä ei kosketa mitenkään sinua.
En ole vanha nainen.
- Hän on piikkisian verhoama. - Oikein.
- En huomannut häntä. Huomasitko sinä? - Se olen minä, Elliot.
- Kuka on Elliot? - Minä. Olen täällä pelastamassa naiseni, tapellakseni ja keräämässä nimiä.
Kuka sinä olet?
- Arvasiko kukaan tuota? - Kyllä.
- Jopa Rogerkin huomasi. - Niinkö?
Ala tulla, Weenie. Herää jo, mies.
Tämä on kaunista.
Weenie, tulisitko takaisin tänne? Voi itku!
Miten nyt piilotat 450 kiloisen karhun?
- 600 kiloinen villi karhu! - Mitä, 600 kiloinen?
Tiedät, että se ei ole oikein. Olen 450 kiloinen.
- Tämä on suurimmaksia osaksi turkkia, ja turkki painaa helposti 50 kiloa. - Mene!
- Aion nukkua talviunta. Siinä paino putoaa! - Karhu! - Karhu!
Meillä on turvallisuus uhka. Alueelle on tunkeuduttu.
Tulen olemaan pahin karhu koskaan.
- Meillä on karhu karkuteillä. - Sitten näemme -
kuka on valmiina uimakouluun. - Tikat ladattu.
Tulta!
Hei, älkää viitsikö. Menkää pois.
Mene. Pikkuinen, mene.
Sinä tänne näin ja heti.
Mene.
Tämä on hullua.
Weenie!
Fifi, älä viitsi. Onko tämä todella tarpeellista?
Näethän miksi tämä täytyy tehdä? He vievät kaiken.
Ruokamme, kotimme, henkemme!
Odota. Jos tämä on loppu, minun pitää sanoa jotain.
- Giselle, minä todellakin, todellakin... - Todellakin?
- Aika loppui. - Älä hätäile.
Luulen, että pojalla on jotain sanottavaa.
- Niin, anna pojalle mahdollisuus. - Unohda se, Elliot.
- Olet jo tehnyt selväksi mitä tunnet. - Tätä on kestänyt jo liian kauan.
- Anna sanoa loppuun. - Selvä. Sinulla on 60 sekuntia aikaa.
- Oletko tosissasi? Anna minuutti? - Parempi pitää kiirettä. - Okei, okei.
Giselle, ennen naimiisiinmenoa sarveni olivat isot.
- Mitä? - Se on totta. - Todella isot, sitten rikoin ne.
Ja ilman niitä tunsin olevani nolla.
- Kun aikaa kului... - 30 sekuntia.
Olen parempi ilman niitä isoja sarvia -
mutta kanssasi, Giselle, olet kruunu päässäni.
- Kauheaa. - Ja miten tämä liittyy häihimme? Ja siihen miten jätit minut alttarille?
- Jätti sinut alttarille? - Sinä olet pelkuri.
Voi ei.
- Ei, et ymmärrä. - Äkkiä nyt.
Häissämme oli tapahtuma, johon liittyi toinen nainen.
- Toinen nainen? - Minä en selviä yhdestäkään.
- Puhu vain itsestäsi. - Ei, ei. En tarkoita sitä toisella naisella.
- Vaan sitä kuka nappasi Weenien. - Olet oksettava. - Hän on sika.
- Alan voida pahoin. - Tämä käy mielenkiintoiseksi.
- Eikö ole virkistävää? - Tänne sieltä.
15 sekuntia.
Antaisit jo olla, kiitos? Giselle, olet kiltti.
Ja minä? En aina kiltti. Sinun kanssasi minä joka ei ole aina kiltti, voi olla parempi.
Sinä teet pahis minästäni, melkein kiltin.
Ja se ei ole melkein hyvä, vaan melkein mahtavaa.
Joten Giselle, sinä ja minä, ei pahoja, vaan mahtavia. Ymmärrätkö?
- Tik, tik, tik! - Mistä hän oikein puhuu?
- Unohda se. Paina vain nappia. - Vihdoinkin. - Ei, älä!
Kanuuna!
- Sainpas. - Rakastan sinua, Boog!
Hyvänen aika.
Pidä kiinni.
- Tuolla se on. - Se oli täpärällä. - Ovatko kaikki kunnossa?
Olette vielä vaarassa. Fifi tappaa teidät kaikki. Ottakaa kaulus irti.
Fifi, minne olet menossa?
- Weenie? - Otetaan köydet irti.
- Boog, varo. - Suojaan!
Elliot, huolehdi noista miehistä. Minä harhautan toiset.
- Meidän pitää saada nämä irti. - Kiitos.
- En anna sinun satuttaa ystäviäni. - Hei!
- Weenie on pulassa. Täytyy mennä. Weenie, olen tulossa! - Elliot, ole varovainen.
Kuuluuko, Kuuluuko? Mutaläjä, kuuletko?
Täällä mutaläjä.
Et usko tätä.
Weenie juoksi ohitseni altaalla.
Bob, he löysivät Weenien.
Äkkiä sisään.
Hei, missä palaa?
Voi ei, täällähän se.
Weenie, äiti on tulossa. Äiti on tulossa.
Hei Chet, voisitko lukita?
Minä lopetan tältä päivältä!
Vihdoinkin saan olla yksin.
- Varo vähän! - Weenie!
- Oletko kunnossa? - Olen. Ota säädin.
- Sain sen. - Tässä sinulle!
Voi ei, ei, ei.
Pelasta Rico, Chica. Pelasta Rico.
Heitä on liikaa.
Lataa ja varmista. Vedä.
- Stanley, ankka. - Minuun osui.
Näetkö? Yksi ja kaksi.
- Teimme sen. - Ala tulla, Rico. - Rico, suojaan selkäsi.
Siinä teille.
Tulta!
- Olipa hilkulla. - Ottakaa hänet irti! - Tässä sinulle, senkin peto.
- Voi ei. - Tuo on Elliot. - Tuo ei kuulosta hyvältä, mennään.
- Elliot? - Voi ei. - Rico, missä hän on? - Voi ei!
- Hänen pitää saada kaulukset irti. - Seis.
Tai kaikki saavat osansa!
Ymmärrätkö?
- Elliot, oletko kunnossa? - Olen.
- Mutta olisit voinut tulla aikaisemmin. - Sinä hengität, eikö?
Olkoon tämä esimerkkinä kaikille.
- Ei, älä. - Fifi, ei. - Älä tee sitä. - Fifi, oikeasti.
- Älä tee sitä, Fifi. - Älä paina nappia.
Koita kestää, kamu.
Tässä se on.
Voi ei.
- Mitä? Kuinka teit sen? - Vanha vaihtotemppu, Boog.
Tuo ei ollut reilua.
Täytyy sanoa rehellisesti. Tuo oli odotettavissa.
Jäätelöä.
Koita sinnitellä, Hoppy.
Mutta konstaapelit, Fox Jaws sanoi, että Weenie oli täällä.
- Oletko varma, ettette ole nähneet häntä? - Sanokaapas tuntomerkit vielä kerran.
Keskus, meillä on valkoinen mies, hieman yli 30, useita kasvien pistoksia.
- Lähetämme hänet sinne. - Menkää...
Kuulitte häntä. Menkää.
Hän on myös tumman ruskea ja pitkä ja komea ja kävelee söpösti lyllertäen.
Vastaako tämä kuvausta koirastanne, rouva?
Voi, Weenie. Kaipaan sinua niin.
Hei, Roberto, ykkösmieheni.
- Arvostan apuasi. - Toki.
Ja jos joskus olet kaupungissa, tule poikkeamaan. Menemme pitsalle, minä tarjoan.
Tästä päivästä alkaen, kesyt ja villit elävät yhdessä.
Teille vai meille, kaunotar?
Hei, Rico, tule tänne. Kerronpa pienen salaisuuden.
En ole tyttö!
Mitä? Señor, olette leikkineet Ricon tunteilla.
Tule, Elliot. Aika suunnata kotia kohti.
- Näin on. Tule, Giselle. - No niin. Ottakaahan rauhassa.
- Aika jäähyväissuudelmille ja lähteä tien päälle. - Sinäpä sen sanoit, cowboy.
- Odottakaa minua. - Näkemiin. - Hei, Weenie, etkö tule?
Päätin, etten lähde mukaasi.
- Miksi et? - Koska kuten sinä, -
tajusin, että jos ei koskaan ole sidoksissa mihinkään, ei ole vapaa.
- Emme ole sidoksissa enää. - Se on vertauskuvainnollista.
- Joten meidän täytyy olla sidoksissa... - Meillä pitää olla rajat ollaksemme rajattomia.
Etsi istuin. Tämä saattaa kestää.
Ainut millä on väliä, on olla rakastetun kanssa ja hänen, joka rakastaa sinua.
Tuossa ei ole mitään järkeä, Weenie.
Aion viettää lopun elämääni hänen kanssaan, joka rakastaa minua, Gisellen.
Odottakaa minua. Näkemiin, ystävät. Kaipaan teitä kaikkia.
Weenie. Siitä on ikuisuus.
- Tässä on tilaisuuteni. - Roger. Mennään etsimään kamusi, Stanley.
Ei, hän on sinun ystävä nykyään.
- Se on niin surullista, eikö, Bob? - Selvä, rauhoittukaa.
- Katsokaa. Tuolla hän on. Pitkä ja komea. - Weenie? Oletko se sinä?
Weenie.
Voi, lapseni. Palasit äidin luokse.
- Älä hukkaa häntä enää. Tuo koira rakastaa teitä. - En koskaan.
- Voi ei. Naishirviö kiduttaa häntä jälleen. - Mitä? Tuotako kutsut kiduttamiseksi?
- Niin. Miksi kysyt? - Miksikö? Hän osoittaa kiintymystä.
Tiedäthän, pusi, pusi, hali, hali.
- Saatoin tulkita sen väärin. - Saatoit tulkita sen väärin?
- Päästä minut hänen kimppuun! - Hei, älähän nyt.
- Älähän nyt. - Älä päästä häntä, Boog.
- Ota rauhassa. - Se siitä hulabaloosta.
- Tiedätkö mitä, Giselle? Weenie oli oikeassa. - Mistä?
- Siitä jutusta mikä oikeasti merkitsee. - Jutusta? Voi, Elliot.
Kuinka voin tietää, että tunnet sen, jos et voi edes sanoa sitä?
- Tarvitseeko se tavata sinulle? - Tarvitsee.
- Selvä. Sinä, minä, yhdessä... - Hei.
- Olit sanomassa? - On minä ja sinä ja...
- Jatka vain. - Se mitä yritän sanoa...
Miksi linnut aina ilmestyvät kun olet lähettyvillä?
Tietysti siksi, että kuten minä, he haluavat olla lähelläsi.
Voi, Elliot, tuo on romanttisinta mitä...
Miksi tähdet putoavat taivaalta kun kuljet ohitse?
Kuten minä, ne haluavat olla lähelläsi.
Sinä päivänä, jolloin synnyit, enkelit kohtasivat.
Ja päättivät toteuttaa yhden unelman.
He ruiskuttivat kuupölyllä hiuksesi kultaiseksi, -
ja tähtien valolla silmäsi siniseksi.
- Ja siksi kaikki kaupungin tytöt... - Seuraavat minua.
- Voi pojat. - Joka paikkaan.
- Totta se on. - Niin kuin minä, -
he haluavat olla lähelläsi.
Aivan kuin minä, -
he haluavat olla lähelläsi.
Giselle, rakastan sinua.
Sanoit sen! Rakastan sinua, Elliot.
- Noin sitä pitää. - Lähelläsi.
- Ei liian lähellä.
- Lähelläsi. - Rakastan tätä laulua.
- Lähelläsi. - Voi, Roberto, tuo on kaunista.
Lähelläsi. Laula, Bob.
Loppuhuipennus.
Elliot?
Lähelläsi.
- Ei ole todellista. - Älä viitsi.